Нам’ясенко Віктор Миколайович
аспірант кафедри маркетингу та товарознавства
Хмельницький національний університет
victor_wolf@ukr.net 

Визначальна роль лідера в побудові ефективної системи та зменшення рівня проблем ефективної діяльності підприємства

Namyasenko Victor
THE DECISIVE ROLE OF THE LEADER IN BUILDING AN EFFICIENT SYSTEM AND REDUCING THE LEVEL OF PROBLEMS OF EFFECTIVE ENTERPRISE ACTIVITY	Намясенко Виктор
ОПРЕДЕЛЯЮЩАЯ РОЛЬ ЛИДЕРА В ПОСТРОЕНИИ ЭФФЕКТИВНОЙ СИСТЕМЫ И УМЕНЬШЕНИЯ УРОВНЯ ПРОБЛЕМ ЭФФЕКТИВНОЙ ДЕЯТЕЛЬНОСТИ ПРЕДПРИЯТИЯ	

Найбільш актуальним для сучасних вітчизняних підприємств є питання побудови високоефективної системи підприємства в умовах обмеженості ресурсів. Це пов’язано з тим, що практично більшість вітчизняних підприємств, окрім відставання в техніко-технологічному плані, демонструють ще й малоефективну та розбалансовану внутрішню систему правління. Поєднання цих двох аспектів та апелюючи до поняття синергізму стає зрозуміло, що тоді як заміна техніки та технологій потребує значних додаткових ресурсів, яких немає в більшості підприємств, побудова ефективної управлінської системи є більш реальним інструментом.
Основним завданням даної роботи та філософії «Сучасного управління» загалом (активно розробляється автором) є вирішення питання ефективного управління та побудови збалансованої системи, яка максимально ефективно використовує наявні ресурси із метою пришвидшення процесів розвитку та підвищення рівня конкурентоспроможності в умовах глобалізованого ринку.
Коротке викладення основних результаті дослідження. В ході досліджень праць різних науковців (не тільки в сфері економіки та управління, а й в сфері психології) та практичної діяльності стовідсотково підтверджено той факт, що підприємство є більш ефективним тоді, коли ТОП-менеджмент є не просто керівником, а саме лідером.
В мережі є чудове, на наш погляд, визначення лідера: Лідер (той, хто веде; перший, що йде попереду) – той, хто веде. Член групи, всі учасники якої визнають його керівництво, покладаються на нього у прийнятті серйозних рішень і вирішенні важливих проблем.
Розрізняють:
1)	формальне лідерство – процес впливу на людей з позиції займаючої посади;
2)	неформальне лідерство – процес впливу на людей за допомогою своїх здібностей, вміння чи інших ресурсів.
Лідерство – це вибір, а не посада.
Лідерська поведінка характеризується такою поведінкою, як:
1)	ініціативність у ситуаціях міжособистісної взаємодії;
2)	пристосовність до загального миттєвого настрою;
3)	відсутність жорсткого планування, любов до імпровізації;
4)	чутливість до проблем членів групи, особливу увагу до слабких;
5)	демонстрація домінуючого поведінки, смак і схильність до влади;
6)	звернення за допомогою до обставин, тобто вміння використовувати для своїх цілей виникають у процесі взаємодії ситуативні моменти. [1]
Від себе хочеться лише зауважити, що ефективним керівником є лідер, що поєднує в собі обидва типи: формального та неформального, оскільки в такому випадку усувається велика кількість конфліктних ситуацій та значно знижується кількість часових лагів на вирішення тих, чи інших питань.
Чому ж настільки важлива наявність лідера в компанії при вирішенні проблем ефективності:
1)	лідер ставить реальні завдання та реальні строки;
2)	лідер розуміє, що одночасно змінити «звички структури» неможливо, а тому змінює шаблони цих звичок, наприклад, вводить нову звичку, що поступово змінює всі інші та структуру шаблонів (показовим прикладом є дії Пола О’Нілла після вступу на керівну посаду Alcoa, який завдяки впровадженню «нової звички» - безпека понад усе та всього лише додавши нове правило – оперативна звітність про надзвичайні випадки зумів вивести компанію, що була на грані краху та зуміла повернути лідерські позиції в галузі [2, с.124-156]);
3)	лідер є «керівником в душі» та будує свою діяльність не лише на засадах формального та інтуїтивного управління, а й на основі кращих досягнень сучасної психології та нейробіології і часто спускається на найнижчі ланки компанії, щоб розуміти ситуацію «зсередини»; використовує «реальне мотивування» та інші засади філософії «Сучасного управління».
4)	лідер чудово розуміє кон’юнктуру ринку та є схильним до ризику, а тому використовує найбільш нестандартні прийоми та інструменти;
5)	лідер особистим прикладом показує як вирішити ту, чи іншу проблему, якщо через неї в компанії утворилось «вузьке місце».
Окремим пунктом хочеться виділити те, що справжній лідер виконує свої обов’язки не через те, що це його обов’язки, а інакше він може втратити посаду (найманий працівник) або ж бізнес (власник), а через те, що це є його хобі та інтерес – фактично в даному випадку можна згадати про «Сродну працю», що часто згадувалась Г. Сковородою.
Висновки, що отримані в ході дослідження. Узагальнюючи все вище сказане можна резюмувати, що основною вимогою ефективної діяльності сучасних підприємств є саме керівники-лідери, які є органічною частиною системи компанії та завдяки своїм якостям запалюють та ведуть персонал до нових звершень та показують вірний шлях подолання проблем.
Для порівняння згадайте компанії холдингу Alphabet, або компанії Alcoa та порівняйте із реаліями більшості середньостатистичних підприємств де ще панує атмосфера – ми нічого не змінюємо, бо звикли так працювати і нам це зручно – компанії де основним мотивом є не розвиток, а комфорт.

Список використаних джерел:
1.	Лідер / Вікіпедіа – вільна енциклопедія [Електронний ресурс] – Режим доступу: uk.wikipedia.org/wiki/Лідер
2.	Дахіґґ Ч. Сила звички [Текст] / Ч. Дахіґґ. – Харків: Клуб сімейного дозвілля, 2017. – 432 с.